- Tidligere: - Svart betyr død eller antatt død.
Dere bestemmer hvem som må reddes. Vi skal finne din mor. Jeg lover.
- Jeg markerte henne som svart. - Jeg nekter å si at moren er død.
Jeg kan ikke hjelpe din elev med drenasje.
- Hun kan bli hjerneskadet. - Jeg tok en beslutning.
- Som involverte følelser. - Det var på bekostning av andre.
Dør hun, er det vår feil.
- Ekskjæresten til Malaya? - Hvis du dør mens du er gravid...
Jeg skal ikke dø ennå. Ikke si noe til Malaya.
Min mor og min bror er skadet.
- Vi får ingen kontakt. - Ingen vet at vi er her.
- Min kone er her inne. - Blødningen er fatal.
- Hvorfor gjør dere ingenting? - Skaden er alvorlig.
- Sett I gang. Redd livet hennes. - Christa, Mario og Heather er savnet.
- Stjernene er virkelig vakre. - Ja. Det er de.
Tåken letter.
Ok, Lily. Jeg har en oppgave til deg.
Hva er I veien? Lever hun fortsatt?
- Så vidt. - Så fortsett.
Økende men stabile åndedrag. Malaya, sjekk lungene.
Slangen er I ferd med å drenere. Vi har 500 cm³ blodtilførsel.
- Lungene hever seg. - Refleksene er intakt.
- Ultralyd viser negativ. - Hun våkner ikke.
- Hjerneblødning? - Nei, luftveiene er skadet.
Dreneringen ble forsinket. Blokkering av oksygen førte til koma.
- Hvem la inn slangen? - Jeg.
- Gjorde du det alene? - Jeg hadde ikke noe valg.
Jeg skjønner.
- Vi må snakke, dr Rorish. - Jeg har ikke tid.
Da bør du ta deg tid.
- Har du sett legene fra Angels? - Nei. Vi drar nå, blir du med?
Nei. Ellers takk.
Bare fortsett, Lily.
- Skal de blinkene bety noe? - Det er morsekode.
S... O... S...
- Hun er speider. - Ja, selvfølgelig.
Takk.
- Hei. Er du våken? - Ja.
- Malaya er tilbake. - Jeg er ikke overrasket.
Får jeg si til henne at du er her?
- Carla... - Nei.
Hun gikk fra meg da jeg nektet å få behandling.
- Hun brydde seg ikke om barnet. - Hun brydde seg om deg.
Men det har vel ingen betydning nå? Man er den man er.
Jeg tvinger meg selv til å leve fram til I morgen.
Jeg vil leve til neste uke. Jeg må være sterk uten henne.
Ok. Jeg er her hvis du trenger meg.
Takk.
- Forresten; God morgen. - Jeg visste ikke at det var morgen.
Ser du? Jeg overlevde nok en dag. Jeg sa jo det.
Hallo? Kan dere høre meg? Hallo?
- Ja! Kan du høre meg? - Christa? Er det deg?
Neal! Ja, det er meg. Jeg har tre folk her nede.
- To røde og en grønn. - Vi kommer og henter dere.
- Du har flyttet inn, ser jeg. - Ja.
- Vi har mye å gjøre... - Hva skjedde der ute?
En kjedekollisjon med flere ofre. Det er vel det du mener?
Vi fikk en melding fra nødsentralen. Doktor Miles Caster ringte dem.
- Har du møtt han? - De skal utføre en etterforskning.
- Etterforske hva? - Deg. Og doktor Hudson.
Det gjelder Jocelyn Barry. Lot du Pineda utføre en drenering-
- mens dere pleiet en døende kvinne? - Hun heter Connie Riner.
Hun er ikke lenger døende. Hun er nå med sin sønn.
Hun ble merket med svart. Vi har fargekoder.
- Grønn betyr... - Jeg kan kodene.
Så hvorfor ignorerte du en svart kode og brukte tid på å...
For å redde et liv. Det var nettopp det vi gjorde.
Jocelyn Barry er I koma. Hun kan ende opp med hjerneskade.
Vi tok en beslutning. Jeg står fast ved den. Takk.
Jeg vil bare vite hva som skjedde. Jeg prøver å hjelpe deg.
- Jeg forsvarte deg på telefonen. - Takk. Jeg vil ikke ha din hjelp.
Og jeg vil ikke bruke tanntråd, men hvis jeg skal smile, så...
- Når tror du at de kommer? - Snart.
Lily! Kan du høre det?
Ikke rør deg, Katherine, selv om du blir glad.
Du klarte det, Lily!
Hva driver du med?
- Beklager, Gary. - Nei! Ikke stans, fortsett!
- Hun er ikke lenger med oss, Gary. - Nei, nei. Jeg tror dere ikke.
Vi gjorde alt vi kunne. Hun er død, og jeg er lei for det.
- Det er du ikke! - Ikke gjør det. Hun ville ikke dette.
Hun er ikke her lenger. Det var vel det du sa?
Herregud. Herregud, herregud...
Nei!
Hun kan ikke være borte. Hun kan ikke.
Nei, Gary! Nei!
- Gary... - Nå får jeg se henne igjen.
Legg fra deg pistolen!
- Her kommer de. - Velkommen tilbake. Vi var bekymret.
Blodtrykk, 90/60. Puls, 120. Oksygennivå, 92 %. Mistet mye blod.
- Frie luftveier, men bevisstløs. - Få han til akutten.
- Er dette skuddofferet? - Vitne til hodeskudd.
- Lang historie. - Vi må snakke.
- La oss hjelpe han først. - Hva skjedde?
Legg han I sengen. Kom igjen!
Gjør klar to blodposer. Se etter et hull.
- Kulen har ikke gått gjennom. - La oss snu han.
- Det er én kule. Stans blødningen! - Skal du ta en pause?
Nei. Amy hent stiftepistolen!
Vi inspiserer på nytt. Snu han på tre. En, to, tre.
- Jeg ser ikke noe hull. - Da kan vi stanse blødningen.
Hva enn du og Neal gjorde, vit at jeg er på din side.
Jeg visste ikke at folk valgte sider. Vi gjorde bare jobben vår.
- Hva? - Går det bra med deg?
16-årig gutt med koniotomi. Trenger sikker luftvei og skanning.
Koniotomi? Gjorde du det?
- Christa. Med hjelp fra en jentunge. - Det har vært litt av en natt.
Jeg må jobbe. Jeg overlater deg til sykepleierne.
Du blir sikkert til stor hjelp for dem.
- Du vet du reddet livene deres, sant? - Vi gjorde det.
Greit. Vi gjorde det.
Vi må ta røntgen av brystkassen. Han får ikke nok luft.
En trakealtube, takk. La oss gjøre det rett denne gangen.
Hva skal det bety?
Ingenting. Som du sa, det har vært litt av en natt.
- Jeg klemmer en gang til. - Greit.
Vent. Mister du det, kan oksygennivået I blodet stupe.
Kom igjen, ett til. Vi bruker dette.
- Du kan tre den nye tuben over det. - Du har sikkert rett.
- Ny tube er klar. - Oksygennivået er nede på 70-tallet.
Trakealtube, takk.
- Jevn pust I begge lunger. - Oksygennivået stiger.
Pokker, disse hanskene er klissete.
Mario, du blør.
- Det er ingenting. - Du kan ikke blø på en pasient.
- Dr Leighton, syr du? - Det går fint, jeg fullfører.
Jeg spurte ikke hva du mente. Tre tilbake. Nå.
Gå og snakk med ham.
Dr Leighton?
Risa, kall opp kirurgisk, få Elliot I kø.
Vi er ikke ferdige, han trenger trakeotomi.
- Han kveles! - Jeg har et sår ved tuben!
Vi setter I gang utsuging.
Risa, vi trenger en operasjonssal nå. Kall opp Cole Guthrie.
Dr Cole Guthrie kom ikke inn.
Hvis vi har en operasjonssal, kan jeg gjøre det selv.
Hva mener du med at han ikke kom inn?
Au.
Niesen min gråt mindre da jeg rev et plaster av kneet hennes.
- Jeg kunne stoppet ham. - Hun kaller meg Doc McStuffins.
Han siktet på oss med pistol. Det kunne ha gått veldig galt.
Det gikk veldig galt.
Vi forlot ham og den døende kona. Hva skulle han gjort?
- Hva skulle vi ha gjort? - Noe bedre.
Vi skulle ha gjort det bedre.
Bare ett til, nå.
Unnskyld, jeg...
Jeg mente ikke å si at det var vår skyld.
Det var helt ute av kontroll. Vi fulgte bare protokollen.
- Sa du "Doc McStuffins"? - Hun er en tegneseriefigur-
-som opererer lekene sine.
- Det burde du nok ikke ha sagt. - Hvorfor det?
Jeg kommer til å kalle deg det fra nå av.
- Hvis du gjør det... - Hva skjer da?
Elliots trakealtube sitter bra.
Mediastinal krepitasjon; jeg kan fikse det, ingen sak.
- Hva med Jocelyn Barry? - Vi ser på testene nå.
- Er hun kommet til bevissthet? - Tror du ikke jeg ville sagt det?
- Så, vi blir etterforsket. - Avgjørelser må tas.
Du sier det som om det frikjenner oss.
Jeg er sikker på at vi gjorde det rette, Neal.
Du har alltid sagt at selv for lav selvtillit er verre enn for høy.
Jeg er glad vi reddet én. Men det betyr ikke at vi gjorde det rette.
Dr Guthrie? Dr Guthrie!
- Carla er her. Er hun I orden? - Snakk med henne.
- Du burde ha sagt det! - Jeg kan ikke bryte taushetsplikten.
- Du er vennen hennes. Du er min venn. - Jeg er legen hennes, óg.
Hun ba meg ikke si noe til deg. Jeg prøvde å overtale henne.
- Vil hun ikke treffe meg? - Hun mener ikke det.
- Jo, det gjør hun. - Malaya, hun er I ekstrarommet.
Gå til henne. Det er det rette å gjøre.
- Heather? - Hei.
- Jeg mente ikke å overraske deg. - Heller deg enn en av legene på vakt.
Hvis du har behov for å snakke om noe...
Nei, det går bra.
Det du opplevde kan ikke ha vært lett.
Det var jeg som ba Mario gå fra henne.
Avskrive henne, bare la henne dø.
- Hvis jeg ikke... - Det var ikke din skyld!
Jeg trodde ikke vi skulle komme derfra I live.
Jeg er så lei for det.
- Beklager at jeg er så overfølsom. - Det ville jeg ikke kalt det.
Du er heller... passe følsom.
- Jeg må opp. - Klart.
- Jeg er her hvis du trenger meg. - Takk.
- Hun har blødd 500 kubikkcentimeter. - Hvor mye blødde hun før skanningen?
500 på veien, 500 til her, og nå 500 til.
Én og en halv liter? Brystet hennes kan ikke blø så mye.
Det må være en indre skade fra drenet. Risa, ring blodbanken.
- Drenet har punktert leveren. - Hva?
Det har drenert direkte derfra.
Vi klemmer den igjen. Vi må operere.
- Herregud! Jocelyn? - Er du søsteren hennes?
Ja. Hun ringte fra ulykken, sa det gikk bra.
Så fikk jeg ikke svar. Hva betyr det at drenet punkterte leveren?
Er hun bevisstløs? Si hva som skjedde!
Vi gjør alt vi kan for at hun skal bli bedre. Du må vente ute.
Dere må hjelpe henne!
- Malaya, ingen klandrer deg. - Det burde de. Og deg, også.
Sist jeg utførte koniotomi var på studiet, på et kadaver.
Kutter, takk.
Trekk tilbake. Forsiktig.
Fant først ikke hvor jeg skulle operere. Tok nesten feil membran.
Kunne ikke engang utvide med fingeren.
Du kuttet I hvert fall ikke en blodåre.
- Jeg var en røre. - Kutter igjen, takk.
Det er mange år siden nå, men foreldrene mine og jeg-
- hadde en krangel den dagen jeg gikk ut av legestudiet.
De sa jeg hadde dårlige holdninger da jeg ikke ville posere I hvit frakk.
Sting, takk.
Sånn, ja. Poenget var at alle sa jeg var lege, -
- men jeg følte meg ikke annerledes enn dagen før, -
- da jeg ikke hadde legetittel. - Utsuging.
Det du følte der ute, frykt og usikkerhet, er normalt.
Det du gjorde var så modig og medisinsk sett så imponerende-
-at jeg ikke ville kalt deg en røre.
Ja. Kutt her.
- Forsvinner den noen gang? Frykten? - Nei, jeg tror ikke det.
Du blir bare bedre til å ikke vise den.
Du er en dyktig lege, Christa. Gjør deg selv en tjeneste, innrøm det.
Han pakket og dro I går kveld. Jeg fant det nettopp ut selv.
- Hva mener du? - Det samme skjedde I San Fransisco.
Det er dette han gjør. Han drar.
Cole virker alltid sterk, som om ingenting kan ryste ham.
Problemet er det som er på innsiden.
Ting han aldri vil la noen se.
Beklager. Jeg burde aldri ha gått god for ham.
Du prøvde bare å hjelpe ham. Han er heldig som har en slik far.
- Hei! Hvordan er hånden din? - Det går bra med den.
Jeg snakket med Heather. Hun vil nok ikke at du skal vite det, -
- men hun var opprørt. - Tror du ikke hun ville sagt det?
Du får ikke frem folks sårbare side, Mario.
- Så hun... viste deg sårbarhet? - Ja. Hun gråt.
Du må ikke late som du ikke opplevde noe fryktelig.
Det grå bra.
Greit. Jeg tror ikke det er rett tidspunkt, -
- men jeg vurderer å be henne ut. - Hva? Hvem?
Heather. Jeg tror vi... holder på å knytte bånd.
Nå I sted, men I går kveld, også. Hva tror du?
Da vi klemte hverandre, varte det lengre enn en vanlig klem.
Kropp mot kropp liksom.
- Som en klinedans... - Det...
Det er... kjempekult. Jeg må gå.
Jeg hørte hva som skjedde med Cole. Går det bra med deg?
Vi mistet en god doktor, hvis det er det du mener.
Jeg vet ikke hva du tror du vet, men det gjør du ikke.
Klapp igjen.
Jocelyn Barrys journal.
Ingen forandring.
Malaya er sint. Hun føler vi har sviktet.
Hun har hatt en tøff dag.
Jeg trenger at denne pasienten våkner.
Jeg skal se hvordan det går.
Det var som en krigssone. Man kan ikke dømme folk på slike øyeblikk.
Dere gjorde så godt dere kunne.
Men nå ligger hun bevisstløs med sprukket lever.
Dere var modige nok til å slåss. Jeg gjemte meg I pysjamasen.
- Du fikk hjerteinfarkt. - For ni dager siden!
Dere er helter.
- Hvordan går det med Carla? - Jeg skjønner ikke dere to.
Jeg prøver å respektere ønskene hennes.
Dere elsker hverandre. Det er alt du trenger å vite.
Du kan ikke gjøre annet her enn å vente.
Du kan gjøre alt ved Carlas side.
Bare gå. Jeg passer på hun her. Gå.
Jeg sier tre ting, og så vil jeg at du gjentar dem til meg, ok?
Blyant, kopp, telefon.
- Har han vært våken lenge? - En halvtime.
Denne er litt vanskeligere. Kan du stave "verden" baklengs?
N-E-D-R-E-V.
Det er veldig imponerende. Du har vært heldig.
Jeg skal stille et spørsmål på nytt.
Kan du si hvilket år det er?
Nei.
- Navnet ditt? - Nei. Jeg sa jeg ikke husker det.
Han har korttidsminne, det er alt. Kulen må ha truffet tinninglappen.
- Hvem er hun? - Jeg er dr Pinkney.
- Vet du hvordan du kom hit? - Jeg vet ikke. Jeg har vondt I hodet.
- Hvorfor er jeg bundet fast? - For din egen sikkerhet.
Du ble skutt.
Du prøvde å ta ditt eget liv.
- Hva? - Husker du din kone? Lisa?
Hvilken kone? Herregud, hva skjer med meg?!
- Du ser godt ut. - Ikke lyv til meg.
Jeg sa ikke sexy.
Jeg har savnet deg.
Jeg er her nå. Jeg forlater deg ikke.
Hvorfor fikk jeg hjernesvulst I tillegg til alt annet?
Hva kan jeg si? Du er nok den uheldigste pasienten I Amerika.
Takk for at du erkjenner det.
Jeg hører de vil gi deg Pitocin for å fremkalle fødselen.
Jeg dør ikke I dag. Ikke I kveld heller, ok?
Hver dag babyen er inne, er en god dag for ham. Pitocinen kan vente.
Det kan nok ikke det.
Det eneste jeg gjør nå, er det du ba meg om.
Jeg prøver å beskytte barnet ditt.
- Tiden er ute, hva? - Ikke for sønnen din.
- Det var det du ville? - Ja.
Han skal forresten hete Philip.
Jeg kalte ham opp etter min far.
- Kan du love meg én ting? - Selvfølgelig.
Jeg vil så gjerne holde ham før jeg dør.
- Broren din klarte seg kjempefint. - Men han kan ikke snakke?
Ikke før trakeotomituben er ute.
Jeg kan ikke takke dere nok. Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Du hadde flaks. Du satt fast med de to beste legene I LA.
- La oss se hvordan det går her. - Snart går du igjen.
- Klart det, vennen. - Kan du kjenne dette?
Gjør det igjen. Jeg tror jeg kjenner det.
Hva med dette?
- Ja! - Virkelig?
- Mamma, det er utrolig! - Og dette?
Ja!
Og hva med dette?
Ja!
- Prøv å reise deg! - Jeg tror jeg skal ta det litt rolig.
Ja. Det kan ta litt tid før moren din kan gå igjen.
Moren din vil at dere skal bli bedre. Det er alt hun bryr seg om nå.
Hun er veldig glad I dere to.
- Hva skjer? - Blodtrykket synker.
Vi har klemt av brystdrenet. Hun må blø innvendig.
Ring operasjonsavdelingen og si at vi må ha et rom nå.
- Dør hun? - Hun er ustabil. Hun dør ikke.
Dere gjorde dette mot henne. Det er deres feil. Dere må redde henne.
Det er ingen der oppe.
Hun trenger en kirurg. Hun har organsvikt.
Du må reparere leveren hennes selv.
Leveren har tusenvis av blodårer. Jeg måtte hatt flere kirurger som støtte.
Etter alt vi har vært gjennom, kan hun ikke forblø. Du må fikse leveren.
Vent... Kanskje du ikke må det.
Gi meg et ballongkateter. Vi leder blødningen utenom leveren.
"REBOA"? Det er sinnssykt.
Jeg er helt enig, dr Hudson.
Det er sinnssykt, men vi gjør det.
- Da går vi. - Nei, det gjør dere ikke.
Det er den eneste metoden som kan kjøpe tid til å redde henne.
Jeg må si dette som din sjef: REBOA er ikke godkjent for akutten.
Ikke for operasjonsavdelingen heller.
Den er eksperimentell. Og vår eneste mulighet.
Jeg lukker øynene. Når jeg åpner dem, er dere borte.
- Gina? Velkommen til Angels. - Gå!
Hun er I blødningssjokk. Systole under 70, blødning under diafragma.
- REBOA vil hjelpe. - Jeg har ikke utført inngrepet før.
- Ingen av oss har det. - Det er farlig.
Ballongen flyter opp aorta. Vi blåser den opp over blødningen.
Hvis vi blåser den opp på feil sted eller for mye...
- Jeg forstår. - Svak puls.
Jeg trenger et femoralkateter, Maria.
Jesse, ta røntgenbilder underveis så vi ser ballongens plassering.
Jeg gjør klar røntgenapparatet. Kan jeg få litt hjelp?
Er du inne, Neal? Neal?
- Jeg er inne, Leanne! - Ok.
- Tråd, takk. - Ser du blodet er rødt og pulserende?
Da er vi I lyskepulsåren, ikke...?
- Venen. - Nettopp. Briller, takk.
Skalpell, takk.
Jeg må utvide luftrøret for å få plass til ballongkateteret.
Skjønner hvorfor vi ikke lærte dette på praksisen.
Får vi ikke denne gjennom pulsåren, er det hele over.
- Den er I pulsåren. - Ikke noe blodtrykk.
- Vær klar til hjerte-lunge-redning. - Tid for ballongkateteret.
- Ta denne. - Stabiliser tråden.
Sakte nå. Sakte.
Klar med røntgenapparatet. Jeg teller ned.
En, to, sett I gang.
- Lenger. Forsiktig. - Den må høyere opp.
- Jeg har ikke puls her. - Svak puls her.
Den må høyere for å stanse blødningen.
- Vi har en operasjonsplass. - Vi får se om vi trenger den.
Ta bilde igjen.
Der. Blås opp ballongen. Er du klar?
- Fungerte det? - Ta nytt bilde.
Mario, sjekk pupillene.
Der. Den er perfekt plassert.
Kom igjen.
Blodtrykket normaliseres. Nå kan du si det, dr Savetti.
Si hva?
Det fungerte.
Ok. La oss få henne til operasjonsavdelingen.
Hva ville du gjort hvis du kunne velge?
- Ville du ha ønsket å huske? - Jeg ville ikke glemme livet mitt.
- Selv om det forsvant brått. - Jeg ville helst ikke ha visst noe.
Du ville I hvert fall ha visst at du ble elsket en gang.
Forresten, vi kan ikke gjøre det igjen.
- La oss true med våpen? - Vi kan aldri kysse hverandre igjen.
- Hvorfor ikke? - Føles ikke riktig.
- Hvorfor ikke? - Vet ikke. Det bare gjør ikke det.
- Du er kjempeflink. - Herregud. Det gikk så fort!
- Pitocin kan ha den effekten. - Jeg vil bare få ham ut.
Når som helst nå. PICU-teamet, vær klare.
Pulsen synker. Kom igjen. Snart der. Press en eller to ganger til.
- Vi er klare. Er du klar? - Dette klarer du. En, to, tre!
Jeg har ham.
Fort. Vi må intubere.
- Vitale tegn og glukosemåler, nå. - Hvorfor gråter han ikke?
- Er dere inne? Hvorfor tar det tid? - Han har tre I apgarscore.
- Hva skjer? - Alt I orden. Pakk ham inn.
- Alt er bra nå, mamma. - Gudskjelov. Du klarte det, Carla.
Vi kan vise deg ham nå.
Vent. Carla? Carla!
Hun reagerer ikke.
Ingen puls. Kom igjen, Carla. Jeg lovte at du skulle få møte ham.
Hun puster. Begynn å komprimere.
Ingen blødning her. Blodtrykket var fint. Forstyrrelser?
- Blodpropp? - Kanskje. Kom igjen, Carla.
- Det er tumoren. - Hjerneødem?
Ja. Gi meg en med atropin og seks med deksametason.
Carla? Nei! Kom igjen!
Riv dem opp! Sett dem raskt. Så tar du steroidene. Fort.
Carla, hør på meg. Vi er begge sta som esler.
Vi er sterke kvinner. Nå må du være sterk og sta.
Hold ut litt til. For din egen skyld, for meg og for Philip.
- Ingen reaksjon på atropinen. - Gi en med adrenalin.
Gi meg en svelgtube og EKG.
Hører du meg, Carla? Carla? Carla!
Klem hånden min hvis du kan høre meg.
Jeg vet at du tok kjolen min. Jeg vet at du lagde vinflekken.
Carla?
Pulsen er stabil. Gir vi resten av deksametasonen?
- Jeg finner en plass på intensiven. - Bare en vanlig sengepost.
Hun ønsker ikke mer pleie. Kan jeg be deg om en tjeneste?
Vi må få sønnen hennes ned hit så fort som mulig.
Han trenger rehabilitering, men snart er det bare et arr igjen.
Dere var så modige alle sammen.
Jeg bare lå der. Jeg klarte ikke å gjøre noen ting.
Hvor tror du motet deres kom fra?
Jeg vet at du er modig nå.
Jeg vet også at du fortsatt ikke har følelse I beina.
Katherine. Jeg kan ikke love at du får førligheten tilbake.
Men jeg håper på det. Noen ganger løser det seg selv.
Dette kan jeg si: Du trenger ikke å lyve for dem.
Du aner ikke hvor mye jeg liker det at han ikke kan snakke.
Jeg skal gå nå.
Når blir hun I stand til å stå oppreist?
Greit, unger. Kom hit.
- Hei! Er du på vei hjem? - Ja. Hjem til senga.
- Vil du bli med? - Hva behager?
- Jeg mente ikke... - Vent!
Det er noen som vil snakke med deg. Pressefolk.
- Jeg har gått på dette før. - Det er sant.
Et bilde av deg som heises opp fra ravinen er visst overalt på nettet.
Går det bra med deg? Det var litt av en vakt.
Kom igjen. Fortell dem hva som skjedde. Du fortjener ros.
- Hvordan ser jeg ut? - Vakker.
Takk skal du ha. For I dag og for alt.
Neal? Dette bør du få med deg.
Hun har snakket.
Den er den beste nyheten jeg har fått I hele dag.
Tror du at vi tok en dårlig avgjørelse?
- Det endte jo godt. - Det var ikke det jeg spurte om.
Jeg er klar over det.
Jeg vet det.
- Jeg hørte at det ble en gutt. - Ja. Han heter Philip.
Han er oppkalt etter faren hennes.
Philip den andre. Faren til Aleksander den store.
Et sterkt navn til en veldig sterk gutt.
- Hvordan går det med henne? - Hun er I live.
Det er Jocelyn også. Hun klarer seg, Malaya.
Gudskjelov.
Dr Rorish, jeg beklager det som skjedde. Jeg hadde ingen rett...
Jo, det hadde du.
Selv om hun er I live, betyr ikke det at jeg slipper unna.
Jeg satte deg I en vanskelig situasjon, og det er jeg lei for.
Du sviktet henne ikke I det hele tatt.
Men gjorde jeg rett I å hente Connie?
Jeg spør meg selv om jeg hadde fulgt henne om jeg ikke hadde møtt sønnen.
Og svaret er...
Nei.
Jeg tok altså en avgjørelse basert på følelser.
- Hvis Jocelyn hadde dødd... - Hun døde ikke.
Nei, det gjorde hun ikke.
Kom deg inn dit du hører hjemme.
Tiden er dyrbar. Tro meg.
Jeg holdt løftet mitt. Her er han.
- Sønnen din. - Skyv ham nærmere.
Jeg skal gjøre noe enda bedre.
Det går greit en liten stund.
Hudkontakt er bedre enn en hvilken som helst sykehusmaskin.
- Dr Guthrie? - Ja?
Kanskje det er upassende, men jeg er lei for det med sønnen din.
Godhet er aldri upassende.
Cole burde ha hatt min far. Han ville innsett for heldig han var.
Det finnes ingen instruksjonsbok. Vi gjør så godt vi kan.
Jeg ville nok ha vært en bedre far nå enn det jeg var da.
- Kan vi teste det? - Hva behager?
- Jeg trenger et faderlig råd. - Hvorfor ikke?
Har du lagt merke til Heather Pinkney? Turnuslegen?
- Vel er jeg gammel, men ikke blind. - Skjønner du hva jeg mener?
- Du liker denne jenta. - Hva skal jeg gjøre?
- Hun er I en annen klasse. - Det er ikke sant.
Du har rett. Du er god til dette. Skal du snakke om selvtillit nå?
Den har du funnet som lege. Du føler frykten og gjør det likevel.
- Men det visste du allerede. - Kanskje jeg trengte å høre det?
- Takk, pappa. - Det var så lite, sønnen min.
Hei!
Hva gjør du her? Du er en turnuslege. Du hører ikke hjemme her.
- Hvorfor disser du meg? - Jeg prøver å gjøre det rette.
- For hvem da? For meg? - Nei, ikke for deg.
Nei, du er ikke typen som gjør det rette.
- Vel... Folk forandrer seg. - Er det sant?
Helt sant.
VI ORGANDONORER
Jeg fikk nettopp høre om det. Jeg er virkelig lei for det.
Den babyen får aldri vite hvor spesiell hun var.
Jo, det gjør han. Fordi du forteller ham det.
Hun fikk møte ham. Det er vel bra?
Det er bedre enn bra.
Tekst: www.btistudios.com